Tuota... osaan.
Oman kansani mittapuulla.
Mutta laulumme eivät sovi suuriin saleihin ja synkkiin aikoihin.
Miksi laulusi eivät sopisi saleihini?
Laula jotain.
Koti takana on
Maailma edessä on
Ja polkuja määrä lukematon
Läpi varjojen
Laitaan pimeän
Kunnes näemme tähtien syttyvän
Utu, hämärä
Varjot syvät
Pois hälventyvät
Pois...
Hälventyvät
Tietä kuninkaalle!
Korkea herra.
Terve, kuningas.
Grimbold, montako? - Noin 500 miestä Länsimannusta.
Ja 300 Fenmarchista.
Entä Lumivuon miehet? - Ei yhtäkään.
Kuusi tuhatta keihästä. Alle puolet siitä, mitä toivoin.
Niillä ei murreta Mordorin puolustusta.
Lisää on tulossa.
Jokainen hukattu tovi jouduttaa häviötä.
Lähdemme aamunkoitteessa.
Hevoset liikehtivät, miehet ovat vaiti.
Käyvät vuoren varjossa levottomiksi.
Tuo tie tuolla... Minne se johtaa?
Dimholtiin, ovelle vuoren uumenissa.
Ken sinne käy, ei koskaan palaa.
Vuori on paha.
Aragorn.
Etsikäämme syötävää.
Kas niin.
Aito Rohanin aseenkantaja.
Olen valmis.
Anteeksi. Ei järin vaarallinen ase.
Ei ole edes terävä.
Eihän tylsällä terällä tapeta örkkejä. Tulkaa.
Sepän pakeille!
Ei häntä saisi rohkaista. - Eikä epäillä.
En epäile sydäntään, vaan kätensä mittaa.
Merrillä on yhtä lailla syytä taistella.
Miksei hän sotisi rakkaidensa puolesta?
Tiedät sodasta yhtä vähän kuin tuo hobitti.
Kun pelko yllättää -
ja verisen taistelun kauhut ottavat vallan -
noinkohan hän jatkaisi taistelua?
Hän lähtisi pakoon. Ja tekisi siinä viisaasti.
Sota on miesten työtä, Éowyn.
Valitsen kuolevaisen elämän.
Olisinpa saanut nähdä hänet -
vielä viimeisen kerran.
Kuningas Théoden odottaa teitä.
Minä poistun nyt.
Elrond, herrani. - Tulen rakkaani puolesta.
Arwen tekee kuolemaa.
Mordorin pahuus vie häneltä hengen.
Iltatähden valo hiipuu.
Sauronin kasvava mahti heikentää häntä.
Arwenin henki on Sormuksen varassa.
Varjo lepää yllämme, Aragorn.
Loppu on tullut.
Ei meidän loppumme, vaan Sauronin.
Ratsastat taisteluun, vaan et voittoon.
Sauronin armeija lähestyy Minas Tirithiä.
Vaan toinen joukko hyökkää salaa joelta.
Merirosvojen laivasto tulee etelästä.
Ovat perillä parissa päivässä.
Edessänne on ylivoima, Aragorn. Tarvitsette lisää miehiä.
Ei ole ketään.
On ne, jotka asustavat vuorella.
Murhamiehet... petturit.
Heidätkö kutsuisin taisteluun?
He eivät usko mihinkään. Eivät vastaa kenenkään hätään.
Paitsi Gondorin kuninkaan.
Andûril, Lännen Lieska, Narsilin kappaleista taottu.
Sauron muistaa yhä Elendilin Miekan.
Murtunut Miekka palaa Minas Tirithiin.
Ken miekan voiman hallitsee -
voi koota hurjimman armeijan mitä maa päällään kantaa.
Unohda Samoojan osa. Tule siksi, keneksi synnyit.
Käy Dimholtin tielle.
Annan toivon ihmisille.
Itse jään paitsi.
Miksi teet sen?
Idässä odottaa sota. Et voi lähteä taistelun alla.
Et voi hylätä miehiä.
Éowyn... - Sinua tarvitaan täällä.
Miksi tulitte?
Etkö tiedä?
Rakastatte vain varjoa ja ajatusta.
En voi antaa teille mitä tahdotte.
Olen toivonut teille onnea siitä asti kun ensi kerran kohtasimme.
Mihin sinä luulet meneväsi?
Ei nyt. Tällä kertaa sinun on jäätävä.
Etkö vielä tiedä kääpiöitä jääräpäiksi?
Paras suostua. Me lähdemme mukaan.
Mitä nyt? Minne hän menee?
En ymmärrä.
Ruhtinas Aragorn!
Miksi hän lähtee taistelun alla?
Hän lähtee, sillä toivoa ei ole. - Hän lähtee, sillä on pakko.
Liian harvat ovat tulleet. Emme voi lyödä Mordorin joukkoja.
Ei... Emme voi.
Mutta käymme silti taisteluun.
Olen jättänyt ohjeet.
Sinä hallitset kansaa sijastani.
Käy Kultaisen Kartanon valtaistuimelle.
Pitkään puolusta Edorasia, jos taistelussa käy huonosti.
Mitä muita tehtäviä minulle määräätte?
Tehtäviä?
Ei.
Tahdon että hymyilet jälleen.
Et sure niitä, joiden aika on koittanut.
Elät uuteen päivään.
Joka ei epätoivoa tunne.
Mikä armeija asuu tällaisessa paikassa?
Kirottu armeija.
Kauan sitten vuoristolaiset vannoivat -
Gondorin viimeiselle kuninkaalle -
tulevansa avuksi taisteluun.
Mutta kun aika koitti, kun Gondorin hätä oli suurin -
he pakenivat, kadoten vuoren uumeniin.
Isildur kirosi heidät.
Eivät lepäisi ennen kuin vala on täytetty.
Kuka heitä kutsuu hämyn harmaudesta -
unohdettua kansaa?
Sen perijä jolle he vannoivat valan.
Tulee pohjoisesta hän kun hätä vaatii:
Hän Ovesta käy kohti Kuolleiden Teitä.
Lämpö kaikkoaa verestäni.
Tie on suljettu.
Sen rakensivat kuolleet.
Ja se kuuluu vainajille.
Tie on suljettu.
Brego!
En pelkää kuolemaa.
Ennenkuulumatonta!
Haltia menee maan alle, jonne kääpiö ei uskaltaudu?
Ei kai tässä muukaan auta.
On ratsastettava vähin taakoin, nopeaan. Tie on pitkä.
Perille on saavuttava hyvissä voimissa.
Pikku hobittien paikka ei ole sodassa.
Ystäväni menivät taisteluun. Minua hävettäisi jäädä pois.
Minas Tirithiin on kolmen päivän matka -
eikä kukaan voi ottaa sinua taakakseen.
Tahdon taistella. - Muuta en enää sano.
Ratsastakaa kanssani.
Arvon neito?
Muodostelmaan! Liikkeelle!
Eteenpäin! Kohti Gondoria!
Mitä nyt?
Mitä siellä näkyy? - Lhmisten hahmoja.
Ja hevosten.
Missä? - Pilvenrepaleiden kaltaisia valjuja viirejä.
Ja keihäitä jotka ovat kuin talviset tiheiköt sumuisessa yössä.
Vainajat seuraavat meitä. Heidät on kutsuttu.
Vainajat? Kutsuttu?
Tiesinhän minä.
Mainiota.
Mainiota... Legolas!
ÄIkää katsoko alas.
Kuka käy minun valtakuntaani?
Se, jolle olette alamaiset.
Vainajat eivät suvaitse elävien täällä kulkea.
Te suvaitsette minua.
Tie on suljettu.
Sen rakensivat kuolleet.
Ja se kuuluu vainajille.
Tie on suljettu.
Nyt teidän on kuoltava.
Vaadin teitä täyttämään valanne!
Vain Gondorin kuningas voi käskeä minua.
Se miekka murtui.
Se on taottu uudestaan.
Taistelkaa kanssamme, kunnianne vuoksi.
Mitä sanotte?
Haaskaat aikaasi. Elivät kunniatta, ja kunniattomia ovat kuoltuaankin.
Olen Isildurin perijä.
Taistelkaa puolestani, ja katson valanne täytetyksi.
Mitä sanotte?
Annan teille sanani!
Taistelkaa, ja vapautan teidät kuolemaanne!
Mitä sanotte?
Seis, senkin valapatot!
Ulos!
Legolas!
Juoskaa!
Me taistelemme.
Avatkaa portit! Joutuin!
Joutuin!
Faramir!
ÄIkää sanoko, että hän on kaatunut.
Jäivät alakynteen. Kukaan ei selviytynyt.
Pelko...
Kaupunki ihan löyhkää siltä.
Helpotetaan niiden hätää.
Vapauttakaa vangit. - Katapultit!
Kilvet ylös!
Poikani ovat poissa.
Sukuni on sammunut.
Hän elää!
Käskynhaltijoiden huone kuihtuu.
Hän tarvitsee lääkettä!
Sukuni on sammunut!
Valtias!
Rohan on meidät hyljännyt.
Théoden on minut pettänyt.
Vetäytykää!
Paetkaa henkenne edestä!
Valmiina taisteluun!
Joutuin muurille! Puolustakaa muuria!
Palatkaa asemiin!
Syöskää nuo pedot syvyyksiin!
Pysykää paikoillanne.
Lisää kiviä! - Varokaa!
Alatasanteelle! Kiireesti!
Lyökää ne! ÄIkää antautuko pelolle!
Asemiin! Taistelkaa!
Ei torneihin! Tähdätkää peikkoihin!
Tappakaa ne! Tappakaa!
Lyökää ne!
Peregrin Tuk! Palaa Linnaan! - Meidät kutsuttiin taisteluun.
Tämä ei ole hobitin paikka.
Ehta linnankaartilainen.
Takaisin ylös! Joutuin!
Mitä te teette, riivatun tunarit?
Portti ei anna myöten. Se on liian vahva.
Painukaa hajottamaan se! - Ei sitä mikään murra.
Grond murtaa.
Tuokaa sudenpää.
Grond! Grond! Grond!
Ette jatka edemmäs.
Te ette tule Gondoriin.
Mikäs sinä olet estämään?
Legolas, ammu varoitukseksi puosun korvan ohitse.
Tähtää tarkkaan.
No niin, teitä on varoitettu.
Valmiina nousemaan laivaan!
Ja minkähän armeijan voimin?
Tämän armeijan.
Tänne.
Mikä tämä paikka on?
Isännän pitää mennä tunneliin.
Nyt kun olen täällä, en taida haluta.
Se on ainoa tie.
Menee sinne... tai palaa takaisin.
En voi palata takaisin.
Mitä tämä haju on? - Örkkien törkyä.
Örkit käy täällä joskus.
Pian nyt.
Tännepäin.
Sméagol?
Tänne vaan.
Onpa tahmeaa. Mitä tämä on?
Kohta sen näkee.
Niin, kohta näkee.
Sméagol?
Sméagol?!
Sméagol!
Sam.
Ja sinulle, Frodo Reppuli -
annan Eärendilin, rakkaimman tähtemme valon.
Valaiskoon se tietäsi pimeässä -
kun kaikki muu valo on kaikonnut.
Tuhma pikku kärpänen
Miksi itkee pikkuinen?
Se jäi verkon ansahan
Pian sinut... ahmaistaan
Pääsikö se pakoon, aarre?
Ei tällä kertaa. Ei tällä kertaa. - Ei!
Ei se oltu me! Ei oltu me!
Sméagol ei tee pahaa isännälle.
Me luvattiin! Pitää uskoa.
Aarre se oli! Aarre pani tekemään sen.
Minun täytyy tuhota se, Sméagol.
Meidän molempien vuoksi.
Ei!
Olen pahoillani, Sam.
Olen pahoillani.
Tämä tehtävä annettiin sinulle -
Konnun Frodo.
Ellet sinä löydä tietä -
niin ei kukaan.
Minas Tirith on saarroksissa. Alatasanne on liekeissä.
Vihollisjoukot lähestyvät joka suunnalta.
Aika on meitä vastaan. - Valmistautukaa!
Rohkeutta, Merri. Pian tämä on ohitse.
Arvon neito... Olette kaunis ja urhea.
Teillä on paljon, minkä vuoksi elää -
ja moni rakastaa teitä.
Tiedän, että on liian myöhäistä kääntyä -
eikä toivoakaan juuri ole.
Jos olisin Rohanin ritari, suurten tekojen mies...
Vaan en ole.
Olen hobitti.
Ja tiedän, etten pysty pelastamaan Keski-Maata.
Tahdon vain auttaa ystäviäni.
Frodoa... Samia... Pippiniä...
Hartain toiveeni on, että näkisin heidät taas.
Valmiina lähtöön!
Joutukaa! Jatkamme läpi yön.
Taisteluun. - Taisteluun.
Takaisin portille! Joutuin!
Olen Anárionin huoneen Käskynhaltija.
Näin minä olen kulkenut ja näin aion pian levätä.
Gondor on menetetty. Ei ole toivoa ihmisillä.
Miksi nuo höynät pakenevat?
Parempi on kuolla ennemmin kuin myöhemmin.
Sillä me kuolemme kaikki.
Ei hautaholvia Denethorille ja Faramirille.
Ei balsamoidun kuoleman pitkää hidasta unta.
Me palamme kuin muinoin pakanakuninkaat.
Tuokaa puuta ja öljyä.
Rauhassa! Rauhassa!
Olette Gondorin sotilaita.
Mitä portista tuleekin, te ette väisty.
Juoskaa!
Nuolisade! Ampukaa!
Päästä hänet, senkin saasta!
Päästä hänet!
Et koske häneen enää!
Anna tulla vaan!
Häivy!
Frodo-herra!
Voi, ei. Frodo. Frodo-herra.
Herätkää.
ÄIkää jättäkö minua yksin.
ÄIkää menkö minne en voi seurata.
Herätkää.
Ette te ole unessa.
Vaan kuollut.
Takaisin, saasta!
Mitäs tämä on?
Lukitari on tainnut huvitella.
Tappoiko se taas jonkun? - Ei.
Ei tämä kaveri ole kuollut.
Ei ole kuollut?
Se tuikkaa uhria niskaan -
ja se menee veltoksi kuin ruodittu kala.
Sitten se tekee sen kanssa mitä tahtoo.
Niin se tykkää syödä. Tuoretta verta.
Viekää torniin!
Samvais, senkin töppö.
Tämä nilviäinen herää parissa tunnissa.
Ja katuu vielä syntymäänsä.
Hänen henkensä huone murenee.
Hän palaa... palaa jo.
Ei hän ole kuollut. Ei hän ole kuollut!
Ei! Ei! Ei hän ole kuollut!
Hyvästi, Peregrin Paladinin poika.
Vapautan sinut palveluksestani.
Mene ja kuole niin kuin parhaaksi näet.
Kaatakaa öljyä puille!
Pian nyt! Kiireesti! - Gandalf!
Gandalf!
Vetäytykää!
Pääsivät kaupunkiin!
Perääntykää! Toiselle tasanteelle!
Viekää naiset ja lapset pois!
Vetäytykää!
Kaupunkiin! Tappakaa kaikki!
Taistelkaa viimeiseen mieheen! Taistelkaa henkenne edestä!
Gandalf!
Gandalf! Denethor on sekaisin! Hän polttaa Faramirin elävältä!
Ratsaille! Joutuin!
Mene takaisin syvyyteen!
Vajoa olemattomuuteen, joka odottaa sinua ja Herraasi.
Etkö tunne Kuolemaa kun näet sen, vanhus?
Minun hetkeni on tullut!
Gandalf!
Sinä epäonnistuit.
Lhmisten maailma sortuu.
Rohkeutta, Merri. Ystäviemme tähden.
Muodostelmaan, senkin madot! Keihäät eteen. Jousimiehet taakse.
Éomer, vie éoredisi vasempaan sivustaan.
Gamling, seuraa kuninkaan lippua.
Grimbold, muurin jälkeen oikealle.
Eteenpäin! Pois pimeänpelko!
Te ratsaille nouskaa, Théodenin miehet!
Käy tanaan peitsi ja pirstoutuu kilpi!
Miekan punainen päivä on kajossa aamun!
Pysykää rinnallani, pidän teistä huolen.
Eteenpäin!
Eteenpäin, tuhoon, maailman loppuun!
Kuolema! - Kuolema!
Eteenpäin, Eorlin pojat!
Ampukaa!
Kuolema!
Ampukaa!
Sytyttäkää tuli meidän lihaamme.
Hulluus seis!
Ehkä päivän verran saatte juhlia voittoa kentällä.
Mutta siitä voimasta, joka idästä nousee, ei voittoa tule.
Ei! Et vie minulta poikaani!
Faramir...
Niin menee Denethor Ecthelionin poika.
Ajakaa ne joelle!
Suojatkaa kaupunkia!
Pysykää asemissa!
Asemissa!
Hyökkäykseen! Lyökää heidät!
Hyökätkää!
Ottakaa ohjat. Vasemmalle!
Vasemmalle!
Tähdätkää päähän!
Kaatakaa se! Kaatakaa se!
Merri!
En uskonut että se loppuisi näin.
Loppuisi? Ei matkamme tähän lopu.
Kuolema on vain polku, jolle jokaisen on astuttava.
Harmaa sadeverho vetäytyy pois -
ja kaikki muuttuu hopeaksi ja lasiksi.
Ja silloin sen näkee.
Minkä, Gandalf?
Minkä silloin näkee?
Valkeat rannat...
...ja niiden taa.
Kaukaisen vihreän maan -
auringon ponnahtaessa taivaalle.
Ei kuulosta kovin pahalta. - Ei.
Ei niin.
Tänne! Tulkaa tänne!